Нагадаємо, у Верховну раду подано два законопроекти, які пропонують декомунізацію анексованого Криму і непідконтрольних територій Донбасу.
На Донбасі Торез хочуть перейменувати у Чистяково, Красний Луч — у Хрустальний, Стаханов — у Кадієвку, Свердловськ — у Довжанськ. У Криму Красноперекопськ хочуть перейменувати у Яни Капу, селища Кіровське — у Іслям-Терек, Красногрвардійське — у Курман і Леніно — в Єди-Кую. Відповідні проекти постанов (4086 та 4087) зареєстровані у Верховній раді.
«Громадське радіо» поставило киянам запитання «Як ви ставитеся до декомунізації окупованих територій?». Понад 30% людей, які йшли на контакт, сказали, що не знають, що таке декомунізація. Серед тих, хто відповів на запитання, більшість кажуть, що спершу треба відновити контроль над цими населеними пунктами і зважати на думку мешканців. Ось думки опитаних киян.
— Спочатку потрібно відвоювати ці території, щоб потім наводити свої порядки, тому що у чужий монастир зі своїм не ходять. Тобто це від самого початку наша територія, але я маю на увазі, що зараз там зовсім інші настрої. І декомунізація не повинна бути першим кроком до встановлення контролю. Потрібно спочатку налаштувати економічно, потім дати гідні пенсії, зарплати, щоб люди зрозуміли, що немає сенсу залишатися в минулому, треба рухатися далі, — каже Ігор, який переїхав до Києва з Донбасу.
— Декомунізація можлива після того, як там буде наша влада і контроль над кордонами, — упевнений Володя, теж переселенець з Донбасу.
— Я ставлюсь позитивно до декомунізації. А щодо територій, де фактично немає української влади, це, я так розумію, більше такий крок — чисто показовий. Зрозуміло, що фактично, якщо там немає влади, вони будуть називати так, як їм подобається, — каже киянин.
— Формально, звичайно, воно буде діяти, але я не знаю, як населення там сприймає – як вони будуть найменувати свої села і міста. Декомунізація взагалі потрібна, але де, як і якими методами – тобто не тотально все міняти, — каже Галина.
— Ну, як ставлюсь? Ставлюсь позитивно, але не вірю у те, що вона там реально може бути. Там люди – геть менталітет інший, ніж на інших територіях, — сумнівається Надія Леонідівна.
— І що, їм там легше стане? Від того, що перейменують? Треба більше про людей думати, а не про те, як буде називатися місто, — сказала емоційна жінка.
— Зараз така ситуація в країні, грошей мало, бюджет порожній. Невже це найперше, що необхідно зробити? Нехай воно все коштує, це ж наша історія. Ну а на окупованих територіях, я вважаю, люди повинні самі приймати рішення, — каже 50-річна Надія.
— Я до цього схильний благополучно, тому що старі назви не актуальні на сьогодні. Буде простіше замінити їх нашими новими героями. На територіях, де немає української влади, я вважаю, буде актуально повернути назви, які були у Російській імперії, — пропонує Микола.
— Та мені все одно. Якби там стояв пам’ятник мені чи вулиця моя, то я би був проти. А щодо людини, яку я толком не знав – мені все одно. Що там був Хмельницький, що вулиця Леніна, що ще якась. І перейменовувати у якогось іншого мужика, якого через 20 років у третього перейменують. Ну, яка мені різниця? — каже кремезний Станіслав.
— Та чудово. Я просто не знаю, яке у мене може бути ставлення до процесів, які ми не контролюємо. З іншого боку, наскільки я пам’ятаю репортажі з окупованих територій, там, скоріше, борються за комунізацію. Це якийсь оксюморон, якась дурість, — розмірковує кухар Віталій.
— Я вважаю, що це питання повинне бути винесене на розсуд місцевих жителів. Я думаю, що Центральна Україна і західні регіони сприймають це нормально, а з приводу Сходу і Криму — питання спірне, — каже киянка Вікторія.
— Якщо це ініціатива української влади, то це пил в очі. Треба вирішувати інші питання, а не декомунізацію територій, над якими ми не маємо контролю. Це розпалювання війни, — каже інша Вікторія.
Вікторія Топол для «Громадського радіо»
У Рівненському обласному шпиталі ветеранів війни практикують унікальний метод реабілітації воїнів. Для цього використовують бурштин.… Read More
8 серпня 2024 року жителі окупованої частини Луганщини почали скаржитися на те, що не можуть… Read More
Українська енергетика через російські обстріли зазнала руйнувань, тому в липні 2024 року довелось застосовувати відключення… Read More
УВАГА! У тексті йдеться про тему сексуального насильства. Присутні свідчення уцілілих. Чутливий контент. Read More
22 серпня 2013 року Громадське радіо випустило свій перший подкаст. Саме цей день вважається днем… Read More
Павло Баль — український атлет, призер багатьох міжнародних змагань, а також перший учасник від України… Read More