Фото: Олександра Єфименко/Громадське радіо
Зазвичай у проекті «Полон» Громадське радіо розповідає про родини, які зустрічає протягом щотижневих акцій на підтримку полонених захисників Маріуполя. Це люди, які чекають своїх близьких із російського полону з весни 2022 року. Цього разу це історія Катерини Петренко та її родини. І вона відрізняється від наших звичних матеріалів.
Чоловік Катерини, Валерій Петренко, потрапив у російський полон із заводу «Азовсталь» 17 травня 2022 року. Він є військовим із 2016 року, а в бригаді спеціального призначення «Азов» служить з 2018 року.
Їхньому сину Макару було півроку, коли батько потрапив у російський полон. Повномасштабна війна застала Катерину і Макара в місті Бердянськ. Змогли виїхати з окупації через місяць, 2 квітня, приїхали в Запоріжжя, переночувавши в полі попередню добу:
«Ми пробули в окупації близько місяця. Але жили не в самому Бердянську, а в селі. Ми приїхали до бабусі в село, в центр області, бо сподівалися, що туди не долетять ракети. От така необізнаність була», — пригадує перші місяці повномасштабного вторгнення Катерина.
Через рік, 6 травня 2023 року, в Катерини задзвонив телефон. Зараз вона не працює, тому що знаходиться в декретній відпустці:
«Це був він, мій чоловік. Він сказав: «Усе, я вдома». Ми почали ридати обидва і він одразу спитав про сина. Тому що в нашої дитини була операція. Він знав, що вона має бути, але не знав, як все пройшло. Розповів, що в полоні йому часто снилися жахи, що Макар погано переніс операцію», — говорить жінка.
Пригадує і сміється, каже, що стрибала по квартирі так, що ледь не збила з ніг дитину:
«Ти ніколи не знаєш заздалегідь про обмін. Дізнаєшся тільки коли тобі зателефонує твоя людина». Катерина описує їхню першу зустріч після обміну: «Це був найщасливіший день у моєму житті. Я коли сина народила, така щаслива не була, як тоді. Я пам’ятаю, який він був худий і зморений. Він казав мені, що в день обміну, в літаку він боявся навіть себе вщипнути, щоб не зрозуміти раптово, що це, наприклад, сон. Що от він зараз буде в Україні», — пригадує жінка.
Пізніше Катерина надіслала нам світлини з обміну. На фото її чоловік сидить на галявині з прапором України на колінах, їсть шоколадний батончик і говорить по телефону. Це був перший дзвінок на волі своїй дружині.
За словами Катерини, чоловіка обміняли на трьох російських льотчиків. Вона пригадує, що після радості з приводу повернення чоловіка, дуже швидко прийшло усвідомлення:
«Я навіть не думала, що мене так швидко накриє усвідомлення того, скільки ще хлопців не обміняних. І скільки залишається родин, які як-от і ти колись чекають досі. Я приходжу на акції і коли бачу ці таблички «Поверніть мого батька», «Я мрію познайомитися з батьком», я не можу на це спокійно дивитися».
Після зустрічі з чоловіком, Катерина продовжила ходити на акції. Я бачила її ледь не на кожній, організований асоціацією родин захисників «Азовсталі», а Валерій повернувся до війська.
«По-перше, я вважаю, що відвідування акцій — мій суспільний борг. По-друге, тут лишаються в очікуванні родини, з якими ми разом чекали, списувалися у спільних чатах, ходили в Координаційний штаб, разом, обійнявшись, плакали. Я не можу так, — мого чоловіка обміняли і «всім дякую, розходимся». Так не робиться. Коли останній повернеться, от тоді припиню виходити», — говорить Катерина про свою мотивацію бути разом з іншими родинами на акціях.
Жінка розповідає, що після того, як чоловік повернувся з полону, син довго не міг звикнути до тата:
«Він був дуже маленьким і не одразу прийняв батька. Був потрібен час дитині для усвідомлення, що є мама і батько, а не тільки мама».
Макар теж приходить на щотижневі акції із мамою, більше того — плакати для акцій він малює сам, мама тільки допомагає з написами.
У Рівненському обласному шпиталі ветеранів війни практикують унікальний метод реабілітації воїнів. Для цього використовують бурштин.… Read More
8 серпня 2024 року жителі окупованої частини Луганщини почали скаржитися на те, що не можуть… Read More
Українська енергетика через російські обстріли зазнала руйнувань, тому в липні 2024 року довелось застосовувати відключення… Read More
УВАГА! У тексті йдеться про тему сексуального насильства. Присутні свідчення уцілілих. Чутливий контент. Read More
22 серпня 2013 року Громадське радіо випустило свій перший подкаст. Саме цей день вважається днем… Read More
Павло Баль — український атлет, призер багатьох міжнародних змагань, а також перший учасник від України… Read More